-lnte springa inomhus! -Morfar och tant Gloria är här.
Om jag går, kan du hålla tyst om det?
-Gömmer du sockerskålen för mig? -Jag har nog några paket.
Far, ta sackarin eller ingenting.
-Var är sockerskålen? -Vill du också vakna med ett kallt ben?
Diabetikers liv är korta och de kan förlora ett ben.
Godmorgon. Trevligt att ses, Gene.
Don. Det här är min väninna Gloria.
Bra att du kom. Med en kvinna till i huset kan Betty få lite andrum.
-Jag leverför att tjäna. -Hörde ni? Nu har jag vittnen.
-Hon är en härlig flicka. -Kan du hjälpa mig med kofferten, Don?
-Vi ska bara bort över helgen. -Jag får inte ut den ur garderoben.
Det är otillständigt. Jag kan tänka mig alla i klubben.
Väntade hon på begravningen med översta knappen uppknäppt?
Hon verkar rar.
Ska jag fylla den med hö? Hur långt vill du gå?
Jag säger att du fick mig att släppa det. Hon är en gam.
Hennes man var misslyckad. Han fuskade med skatten.
Och barn. Louise är ogift - snart hänger hon också på begravningar.
Huntley. Han var i min brors ålder och var konstig.
Hur länge var din far gift, 40 år?
Han kan knappt göra te, än mindre tvätta.
-Han kan skaffa en hushållerska. -De går hem till kvällen.
-Don! -Låt honom vara.
-Och hennes falska leende. -Du har längtat efter stranden.
Låt henne laga mat och låt din far lägga sten för att blockera vattnet.
Jag behöver inte oroa mig för vad vi ska prata om, hon bara går på.
Se bara till att överleva dan. Jag kommer i morgon eftermiddag.
-Vi går till det där hummerstället. -Kom med nu.
Hatar du min körstil? Det var pappa som lärde mig köra.
När kontoret är uppröjt.
-Det ser ut som en Maypole-reklam. -Otroligt.
Lyckans tider ärtillbaka.
Det är lättsamt, kul och det förvirrar inte folk med...tankar.
-Och det fastnar. -Ja, och driver en till vanvett.
Presidenten är en produkt, glöm inte det.
Jag vill tala med er om pengar. Era pengar.
Mina motkandidater vill öka statens utgifter med 18 miljarder.
Hur ska den notan betalas? Det finns bara två sätt, ett är att höja skatten.
-Stäng av. -Det andra...
Reklam gjord av pr-folk.
-Budskapet mottaget - och glömt. -Franz borde göra musik till det.
Nixons kampanjsång.
Ethel, hämta ishackan
Han Nixon är på TVnu igen
Det borde inte vara så nära.
-Du vill nog inte se dem. -Jag har sett dem.
Ni ser inte tillräckligt mycket på TV.
Det är ert jobb - program och reklam.
Det måste vara många som drarfram skit om Kennedy nu.
-Har vi hört nåt? -lnget användbart. Han är en don Juan.
-Det skulle kvinnorna reagera mot. -Nixon leder i mätningarna.
Varför angripa när det finns en berättelse här?
Kennedy. En nyrik och nyss invandrad som köpte sig plats vid Harvard-
-och nu är han ''av god familj''?
Nixon startade med ingenting, har jobbat sig upp.
Kaliforniens Abe Lincoln, USA:s vicepresident 6 år efter flottan.
Med Kennedy ser jag en silversked, men Nixon...
-...där ser jag mig själv. -Kritisk reklam har klara fördelar.
Positiv reklam talartill de redan frälsta.
-Kritisk reklam kan vinna tveksamma. -Många ärtveksamma.
Mina herrar, vi måste göra en film som riktar en kanon mot Kennedys kulor.
Jag vill höra idéer...efter långhelgen.
Jag håller med. Vi lägger på ett kol.
Apropå betalande klienter så kommer Menken i dag-
-för att godkänna planen, far och dotter.
Gamle Abe Schmenken kan knäcka hela grejen.
Betalningen har redan kommit in, men...
-Don, jag vill att du hjälper Paul. -Uppfattat.
Och Don...jag vill att du sköter dig.
-Ursäkta? -Jag vet att hon stör dig.
Ursäkta, miss Holloway?
Det får jag lov att gå till botten med.
Ja, de vill jag se.
Margaret och Mona har åkt till Block lsland. Stans alla fruar är borta.
Vi kan se en Broadwayföreställning och sitta på Colony utan kläder om vi vill!
En film, kanske? Har du sett ''Ungkarlslyan''?
-Jag såg den med Mona och Margaret. -Shirley MacLaine var visst bra.
Men snälla, en vit hissförare? Och kvinna, dessutom? Där villjag jobba.
Det tror jag säkert. Männen skickade runt henne som ett fat kanapéer.
-Hon försökte ta sitt liv. -Så du har sett den?
Så är det ju inte här i livet. Filmer är råa nu för tiden.
Såg du den där löjliga ''Psycho''? Hollywood vill bara åt extremer.
-Den verkade inte så extrem. -Ska vi gräla om en film?
En gång drömde Mona att jag kört över hunden. Hon var arg på mig hela dan.
Jag körde inte över nån hund. Vi har inte ens hund.
-Jag kan väl ringa dig senare? -Joanie...
Ring snart, för vi kan gå vart som helst.
Ett nytt atrium skapar ljus.
Gångarna är bredare med fokus på visningsmontrarna i krom.
-Här är en restaurang. -En elegant tesalong.
-Modernt klassiska skyltar, linnetyg. -Tesalong? Fint.
Men 30% av mitt markplan tas upp av en restaurang?
Lunch och shopping. Kvinnor älskar det.
Jo, jag läste kapitlet här.
Det är mycket mertext än skylten där det står:
''Ursäkta, vi har stängt för ombyggnad.''
Undertre månaders ombyggnad skapar vi förväntningar som inför en film.
Det nya Menken's. Folk köar första dan.
-Om ni så måste betala folk för det. -Vi sparar inget krut.
Min dotters närvaro bör säga er att jag inte är emot förändringar.
Låt oss anta att det här är den bästa idén sen ''köp en, få en gratis''.
Jag förstår ändå inte varför vi kastar ut barnet med badvattnet.
Kan jag inte behålla det jag har och bygga vidare på det?
Den obehagliga sanningen är...
...att ni inte har nånting.
Ni kan inte lita till era kunder längre.
Deras liv har förändrats, de är välmående.
Genom åren har de utvecklat nya smaker.
De är som er dotter. Välutbildad. Sofistikerad.
De är väl medvetna om vad de förtjänar och betalar gärna för det.
Varför skulle jag äga en butik jag inte själv vill handla i?
Är det alldeles sant, mr Menken?
Ni lämnade ju trikåbutiken på Seventh Avenue för er nuvarande butik.
Det kommer ni att stolt berätta för barnbarnen - men de bryr sig inte.
Morfar kanske älskar sitt marmorpalats, men de kommer inte att göra det.
De kommer att säga: ''Det måste ha varit kärvt förr i tiden.''
Det var det också, men det vill alla helst glömma.
Ursäkta, men det här är inte nån uppdiktad historia ni skriver ihop.
Min far började faktiskt med två tomma händer.
Och han skapade allt det vi talar om. Vem här kan skryta med det?
-Jag menade inget illa. -lngen fara.
Så här ser planen ut - och den är inte ihoprafsad.
-Visst verkar den väl genomtänkt. -Det är den.
-Trevligt att äntligen råkas. -Jag hoppas att ni två vet vad ni gör.
-Vi blir visst inte arbetslösa. -Se nu till att inte rasera det här.
-Han verkar gilla mig. -Det garanterar jag att han inte gör.
Du då?
Kan vi gå, far?
Det är som ett tsarministerium.
Oavsett beslut känns det inte som om man fattat det.
Lyckligtvis anar jag inte vad du pratar om.
-Han är duktig. Övertygande. -Ja.
Lite väl flott för min smak.
Carol! Hon är 10:30, skulle vi luncha? Jag kan inte gå nu.
-Nej, jag måste prata med dig. -Varför är du inte på jobbet?
Är du sen igen? Behöver du gå till dr Emerson?
-Joan! -Vadå? Du går 12 kvarter i värmeböljan.
Och du använder visst inte ärmlappar.
MrAldredge satte mig ju på att läsa slaskhögen.
Ja, du skriver refuseringsbrev. Deprimerande.
Jag är så dum.
l morse frågade chefredaktören varför en poet från Yale inte fått svar.
MrAldredge sa att vi inte sett till nåt.
Så frågar chefredaktören mig och jag täckerför mrAldredge.
Jag sa att jag läst det och skickat avslag.
Så fick de mrAldredge att avskeda mig.
-Det är ju fruktansvärt. -Han var väldigt ledsen.
-Självklart...det svinet. -Precis.
Jag måste be far om pengar igen. Förödmjukande.
Sluta, det är inget att skämmas över. Pengar räcker ju aldrig.
-Du verkar alltid klara dig. -Män!
Vi stöttar dem ständigt, och för vad? Restaurangbesök? Smycket? Än sen?!
-Vi måste skaka dysterheten av oss. -Jag vill sitta på bio och gråta.
lngen bio. Vi ska hitta några äkta ungkarlar.
-Och tömma deras plånböcker. -Jag hatar Manhattan.
Säg inte så. Stan har allt.
-Var är lilla stumpan? -Vad kan jag hjälpa till med?
-Jag pratade med folket på Dr Scholl. -Är det om sportsandalerna igen?
-Sa du att sommaren är över? -De kommer inte tillbaka.
-De gårtill Leo Burnett. -Va? Varför ringde han inte?
De var missnöjda med det kreativa. Rowley kallade det trist.
-Vad sa du? -Jag har inte förlorat konton förr.
-Så du kämpade för det? -Han sa en del otrevliga saker.
Som du säkert inte minns.
Kunder är lätt fångna, lätt förgångna.
Berättar du för Sterling eller ska jag? Eller kan det vänta?
Jag ordnar det.
Ringde ni på mig? lnterkomen lät konstigt...
Låt det vara. Har du Scholl-inlägg?
-Måste vi inte det? -Ta ut dem.
Och kasta det här, tack.
-Vi harförlorat dr Scholl. -Vart?
Leo Burnett. Campbell njöt av att säga att det var nåt med det kreativa.
-Gäller hans lönehöjning? -Den lille skiten.
Han är ingenting. Från Chicago, vilket skämt.
-Ursäkta, du är kanske därifrån. -Det var inte mitt fel.
-Försäljningen gick bra. -Men våra fakturor blev större.
Till sist upptäcker en revisor sånt.
-Du muntrar verkligen upp mig. -Kunder är lätt fångna, lätt förgångna.
-Det tror du väl inte på? -Far brukade säga:
Ett kundförhållande är som ett äktenskap - det kan slå tillbaka.
Tusan! Skulle vi gråta över det? Vi harförlorat en kund.
Vi får skära ned.Avskeda nån.
Labor Day-helgen. Fram till måndag måste vi förälska oss dussinet gånger.
-Jag far ut till Betty i morrn. -Varför jobbar vi så hårt?
Så att vi kan ordna fantastiska semestrar åt våra familjer.
Ge mig i kväll, det är du skyldig mig. Du får bli mitt bete.
Vi har en casting kl 16:00. Dubbelsidigt aluminium.
Arbetar Rumsens hjärna som jag tror-
-bör vi se vem som ligger på soffan.
Kom ihåg, Don: När Gud stänger en dörr knäpper han upp en klänning.
-Vad har du där? Viktig last? -Det är om Belle Jolie.
Så flitig du var, då. Hallå, jag pratar med dig.
Fråga mr Cosgrove om du vill läsa. Det är hans kund.
Oj, här håller man på reglerna.
-Har Draper pratat med Sterling? -Fråga honom.
-Nu frågar jag dig. -Ta det med honom.
-Vad är det för fel på dig? -Ursäkta?
Jag försöker sköta mitt arbete och du hindrar mig.
Jag tror att jag förstår läget, men nu är du oprofessionell.
-Det här är för dumt. -Tror du att det är lätt för mig?
Jag vet inte. Jag vet inte om du gillar mig eller inte.
Jag försöker bara hålla sams här, och var gång jag gårförbi-
-så undrar jag om du kommer att vara trevlig mot mig.
-Eller grym. -''Grym''?
Vad vill du att jag ska säga? Jag är gift.
Jag vet. Och jag har hört hurförvirrande det kan vara.
Jag måste kanske ligga på din soffa för att reda ut det?
Du har en vild fantasi.
Tur att du skriver nu. Vad ska du med mig till?
Otroligt. Vi bara stod där, och så kom ni gående.
-Vi trodde att var casting här. -Det vore nåt.
Jag skulle välja er två. Du är så underskön, dina drag-
-och din syster, kära nån.
Ser man efter så är ni väldigt olika. Jag har en storebror.
Vår grannes ko fick kalvar som satt ihop i ryggen.
Man opererade isär dem, men de gick ingenstans utan den andra.
Är det så med er också?
-Gillar ni ukrainsk mat? -Jag undrar en sak, Draper.
-Har herrarna där nåt annat att göra? -Jag ville bara se till att damerna...
-Matchade? -Precis.
Här har vi det, Draper: Dubbelsidigt aluminium som Sterling Cooper ser det.
Men se på er... Roger Sterling.
Eleanor. EleanorAmes.
Gud är god som gjorde två av er!
Det var rart sagt. Jag heter Mirabelle.
-Donald Draper, vår kreative ledare. -Trevligt att träffas.
Jag tror ärligt talat att vi kan skicka hem alla andra-
-och utropa ertvå till Cartwrights dubbelsidiga aluminiums nya ansikten!
-Gud, tusen tack! -Det får vi fira uppe hos oss.
-En drink går väl an. -En sista fråga.
-Hur många födelsedagar? -20.
Och hon?
Du kommer väl med, Don?
Raka i ryggen som bokstöd.
Ska vi gjuta av dem i brons och ställa dem på hyllan?
Allt han säger är dubbelbottnat.
-Det är varmt här. -Luftkonditioneringen stängs av kl 17.
Jaha, vilken är din främsta talang då, Mirabelle? Att sjunga?
-Dansa? Snurra tamburmajorstaven? -Jag rider. Mest dressyr.
Hon har en vägg fylld med blå band hemma i Winchester.
Jag har vunnit några pris själv.
Se på din hud, den ärtranslucent.
Det betyder genomskinlig.
Får jag röra vid den?
Varför inte? Jag arbetar ju här nu.
-Det killas. -Lent som ett lammöra.
Kom och känn. Jag menar dig, Eleanor.
-Älskar du din syster? -Självklart.
Visa henne. Kyss henne. Här och nu.
-Varför ber man oss alltid göra det? -För att det ärfint.
Dags för mig att gå hem.
-Ha en fin kväll, underbarn. -Vi ska nog också gå.
Seså, här ska ingen gå nånstans.
-Vill du dansa? -Det är ju rart.
Dansa för oss.
Jag dansar inte.
Visst gör du det, se själv.
Jag är som Doris Day mellan ''Jag hatar dej, älskling'' och ''En röst i dimman''.
Men jag borde vara som Kim Novak.
-Du är snyggare än Kim Novak. -Vilken tomgång.
1960: Nu har jag fått nog av dig. Dra upp mig.
-Shalimar? -För mycket?
-Du ger visst inte upp? -Varför göra det?
Carol, raring, så illa är det inte.
-l morgon är det en ny dag. -Jag vet.
-Jag klarar mig. -Bra. Stäng kranen nu, akta mascaran.
-Jag är bara så glad. -Har du tjuvstartat med drinkar?
Nej, jag tycker bara om det här. Att umgås med dig.
Visst är vi duktiga på att roa oss?
Joan...
Jag älskar dig.
-Jag menar det. -Äsch...
Första veckan i college fick jag syn på dig-
-och tänkte: ''Vem är hon''?
Så var college slut, du kom hit och jag följde efter dig.
Du behövde nån att dela lägenhet med-
-och jag flyttade in.
Bara för att få vara nära dig.
Jag gjorde allt för att få vara nära dig...
...i hopp om att du en dag...
...skulle lägga märke till mig.
Joanie...
Föreställ dig bara att jag är en pojke.
Du har haft en hård dag.
Nu går vi ut och försöker glömma allt, okej?
-Javisst. -Bra.
För jag är utsvulten.
De verkar ha riktigt roligt.
Har du nåt tuggummi?
Nej. Nej, det har jag inte.
Du, jag ska nog ge mig av hem.
Vänster! Tvinga mig inte att använda sporrarna på dig.
Lugn nu...
Där borta vid vattenhon.
Jag måste verkligen hem.
-Eleanor? -Jag är här utanför.
Låt henne gå.
Låt mig ringa på en taxi åt dig.
Jag måste vänta på min syster.
Jag har varit med i svängen, men hon...
Du tänker väl bara på svängen?
Jag kommer inte ens upp på rakan.
Snälla, vänta här med mig.
Jag gillar ditt kontor. Det är så flott.
Mirabelle. Jag älskar ditt namn.
Hör där...jag har inte hört Margaret skratta sen hon var sju.
-Vem är Margaret? -Min dotter.
Mirabelle ärfinare än Margaret.
Jag ville kalla henne Margaux, som vinet. Men det gick inte.
Hon hade säkert hatat det lika mycket som hon hatar Margaret.
Varför är hon så arg?
Du är bara några år äldre än henne, du är inte arg.
Var inte ledsen nu.
Om jag bara kunde prata med henne utan att hon himlar sig.
Fast hon har rätt. Jag har inget att säga.
Så är det säkert inte. Flickor älskar sina pappor.
Du har så vacker hud. Jag vill bara äta upp den.
Jag vill suga ditt blod som Dracula.
Så rara ni är som följer oss upp. Ni borde dela lägenhet.
-Han verkar vara en fin, ung man. -Undervisar du också, Ralph?
Nej, vi satt bara bredvid varandra och det verkade funka.
Vi behöver is, Carol. Var gömmer sig vår gin nu igen?
Bara så att vi är överens: Rödtotten är min.
-Så du är språkintresserad, Franklin? -Ja, det är ett slags hobby.
-Jag snickrar på en torrvask. -Jag älskar språk.
Ord och deras former.
Det är bara dåligt språkbruk jag samlar på.
Vi har en polsk vaktmästare.
Han heter Stash - Stanislaus, och har ofta låst mig ute.
En gång beskrev han sin fru som-
-inte så bra på värsta språket.
-Det var en fin gåva. -Skriv en bok om det!
Det här var ju kul, eller hur?
Jag skulle vilja be professorn om en liten tjänst till.
-Vackra flickor får inte avslag. -Kan ni byta lampa i mitt rum?
Det klarar jag lätt!
Det finns inte många karlar här.
Så mörkt var det ju inte...
Vad ska vi ta oss för, då?
Vad du vill.
Du är väl gift, va?
-Ja. Ja, det är jag. -Ja.
Du kysser som en gift man, på ditt sätt, utan att diskutera.
-Är det bra eller dåligt? -Det är bra.
Säg vad jag ska göra, så gör jag det.
Det är kanske omgivningens fel-
-du säljer för ivrigt.
Eleanor. Ellie, var är du? Det är nåt fel.
Din vän, det är nåt fel. Jag skulle inte ha bett om en andra gång.
Jösses!
Det känns som om jag har en stridsvagn på bröstet.
-Ring ambulans och gå. -Klarar han sig?
Bara gå!
Mirabelle. Mirabelle.
Mona. Din fru heter Mona.
Hur är det?
Jag trodde att det skulle bli magsåret.
Jag gjorde precis som de sa: Drack grädde, åt smör.
Och så får jag hjärtinfarkt.
-Fy satan, så ont det gör. -Du pratar, det är ju bra.
Det tycker inte läkaren.
Don.
Tror du på energi?
Menar du det som gör att man orkar?
Nej. Mänsklig energi.
Jag vet inte...
En själ?
Vad vill du att jag ska säga?
Jösses...
l 20 år har jag levt som en sjöman på landpermis.
-Vad fan är det? -Att leva. Som du själv sa.
Gud...
Jag önskar...att jag kom nånstans.
-Han mår bra. -Mona.
Mona.
-Gud, som jag älskar dig, Mona. -Ja, gubben. Det vet jag.
Hör nu, gubben...
-Margaret är här, hon vill träffa dig. -Nej! Hon får inte se mig så här.
Roger.
Jag hämtar henne.
Jösses, kommer allt det här av att sälja toapapper?
Var är alla, mr Cooper? Jag fick nyss veta.
-Ut. -Det är mitt i natten. Jag stannar.
Gå nu. Tack.
Som du vill.
-Roger Sterling fick en hjärtinfarkt. -Vad?
Han överlevde och ligger på sjukhus.
Vi måste genast telegrafera samtliga klienter-
-och försäkra dem om att allt löper på.
-Naturligtvis. -Här är listan över de viktigaste.
Jag läser upp dem, så skriver du telegrammet.
''Kyle McElroy''-
-''direktör,Alpine Real Estate.''
-Det är jag, Betts. Sov du? -lnte egentligen.
Ungarna sover med mig. Gloria och pappa vill absolut ha-
-var sitt rum.
-Rogerfick en hjärtinfarkt. -Vad?
Det är ju hemskt. Klarar han sig?
Läkarna säger i princip att de inte vet.
-Mona är hos honom. -Gud, hon måste vara helt förkrossad.
-Tur att du är där. -Du, apropå i morgon...
-Vad hände? -Han var på jobbet.
Han bara rasade ihop, det var hemskt.
Om ungarna inte blev så ledsna skulle jag åka hem.
Jag vill inte vara här. Du skulle ha sett dem i köket i kväll.
Hon gjorde nån stek med ketchup.
Pappa började kretsa omkring henne som han gjorde med mamma.
Hur kan han låtsas som ingenting? Jag kan fortfarande försöka ringa henne.
Jag vet inte, Betts.
Jag vet att folk säger att livet går vidare.
Och det gör det ju.
Men ingen säger att det inte är bra.
Varför är det så?
Jag vet inte. Sluta tänka på det.
Jag kan inte.
Jag försöker.
Vill du att jag kommer upp?
-Nej, det är inget du kan göra. -Okej.
Hälsa Mona. Och Don...
...se till att få nåt att äta.
Hur mår han? Vad hände?
-Jag vet inte. -Samtliga republikaner påstår...
...att Richard Nixon är, citat, erfaren.
De påstår till och med att han fattat beslut i Vita huset.
Men hör på mannen som borde känna till det: USA:s president.
Vilka av hans viktigare idéer har ni använt under ertid som president?
Ge mig en vecka! Det minns jag inte.
-Eisenhower sa också: -Beslut fattas bara av mig!
För äkta ledarskap röstar man på senator John F Kennedy.
-Jag vet att det är sent. Förlåt. -Jag fick telegrammet.
-Släpp in mig. -Är du okej?
Du ser hemsk ut.
-Kan man få en drink? -Så klart.
Är du nöjd med läkarna?
Jag kan be far att ringa.
Han är rik, de verkarta hand om honom.
Mår han bra?
Säg det du, jag byter inte byrå.
Han är grå och svag.
-Huden är som papper. -Beklagar.
-Ni är väl vänner, eller hur? -Vad spelar det för roll?
Du vill inte mista honom.
Sluta, Don. Vad ska det där vara bra för?
Är det som en solförmörkelse?
-Världens undergång, gör vad du vill? -Jag vet inte.
Du är utmattad. Du behöver sova, det är allt.
Jag behöver bara sitta ned lite.
-Sitt med mig. -Varför det?
Det känns som om du ser rakt igenom mig där bortifrån.
Jag gillar inte att känna så här.
Det gör ingen.
Jag minns första gången jag var kistbärare.
Jag hade sett döda förut, jag var 15. Det var min faster.
Jag minns att jag tänkte:
''De låter mig bära kistan, de döljer inget för mig längre.''
Så tittade jag upp och såg alla de gamla-
-som stod och väntade vid graven-
-och jag minns att jag tänkte-
-att jag just kommit upp ett pinnhål.
Jag har aldrig hört dig säga så mycket förr.
-Rachel. -Vad vill du mig?
Det vet du, det vet jag att du gör. Du vet allt om mig.
Det gör jag inte!
Du vill inte det här, åk hem till din fru.
Gud, Rachel. Det är här och nu.
Det blir inte mer än så här, det sipprar ut mellan fingrarna som sand.
Det här är allt.
-Det blir inte mer. -Det är bara en dålig undanflykt.
Det tror du ju inte egentligen på.
Nej. lnte med mindre än att du säger att du vill.
Ja, tack.
Jag vet att det inte är min ensak, men ni skulle kunna få mycket bättre.
-Han är bara en vän. -Det är inte så jag menar, min kära.
Slösa inte din ungdom på ålderdom.
Kan du trycka? Lobbyn.
-Vill du ha en? -Nej.
Du sa att din mor dog i barnsäng.
Det gjorde min också.
Hon var prostituerad.
Jag vet inte vad min far betalade, men när hon dött...
...kom jag till honom och hans fru.
Och när jag var tio så dog han.
Han var alkoholist och fick en hästspark i ansiktet.
Hon begravde honom-
-och skaffade en annan man-
-och så växte jag upp hos de två sorgliga typerna.
Text: Dick Hedman Noble Text